Dôvodová správa

A. Všeobecná časť

Na rokovanie vlády Slovenskej republiky sa predkladá na základe Plánu legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky na 2. polrok 2012[1] a úlohy B.4 a B.5 z uznesenia vlády Slovenskej republiky č. 604 zo 14. septembra 2011 návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 513/1991 Zb. Obchodný zákonník v znení neskorších predpisov a ktorým sa menia a dopĺňajú niektoré zákony (ďalej len „návrh zákona“). 
 
Účelom tohto návrhu zákona je:
•	implementácia smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/7/EÚ zo 16. februára 2011 o boji proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách (prepracované znenie)[2] (Ú. v. EÚ L 48, 23.2.2011); transpozičný termín: do     16. marca 2013 (ďalej len „smernica 2011/7/EU“). Smernica 2011/7/EU s účinnosťou od 16. marca 2013 zrušuje a nahradzuje[3] smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2000/35/EHS z 29. júna 2003 o boji proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách (Mimoriadne vydanie Ú. v. EÚ, kap. 17/zv. 1, Ú. v. ES L 200, 8.8.2000) (ďalej len „smernica 2000/35/ES“), ktorá bola do právneho poriadku transponovaná zákonom č. 530/2003 Z. z. o obchodnom registri a o zmene a doplnení niektorých zákonov;
•	úprava transpozičnej prílohy transpozičných právnych predpisov v dôsledku prijatia a publikovania smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/35/EÚ z 5. apríla 2011 o zlúčení a splynutí akciových spoločností (kodifikované znenie);
•	reakcia na podnety aplikačnej praxe.
Vzhľadom na skutočnosť, že smernica 2011/7/EU bola prijatá v rámci legislatívnej techniky prepracovania znenia smernice 2000/35/ES, návrhom zákona sa zabezpečuje transpozícia len tých ustanovení, ktoré boli zmenené alebo doplnené v rámci legislatívnych prác, napriek tomu pristúpil predkladateľ k vypracovaniu komplexnej tabuľky zhody postihujúcej nielen transpozíciou prepracovaných ustanovení smernice 2000/35/ES, ale pre lepšiu čitateľnosť a porozumenie všetkých ustanovení smernice 2011/7/EU. Najdôležitejšie zmeny v súvislosti s transpozíciou predstavujú najmä nasledujúce nové právne inštitúty:
•	ustanovenie paušálnej náhrady nákladov spojených s uplatnením pohľadávky (čl. 4 smernice 2011/7/EU),
•	 pre orgány verejnej moci sa stanovuje maximálna lehota splatnosti peňažného záväzku v trvaní 30 dní, od ktorej je možné sa zmluvne odchýliť len pod podmienkou, že takáto dlhšia lehota nie je v hrubom nepomere k právam a povinnostiam vyplývajúcim zo záväzkového vzťahu pre veriteľa, takéto osobitné dojednanie odôvodňuje povaha predmetu plnenia záväzku a dohodnutá lehota splatnosti nepresiahne 60 dní (čl. 4 ods. 3 smernice 2011/7/EU),
•	pre záväzkové vzťahy medzi podnikateľmi sa definuje maximálna lehota splatnosti, ktorú je možné zmluvne dohodnúť v trvaní 60 dní, s možnosťou individuálneho dojednania aj dlhšej lehoty splatnosti peňažného záväzku dlžníka, ktorá však je podmienená tým, že takéto dojednanie nebude značne nevýhodné pre veriteľa (čl. 3 ods. 5 smernice 2011/7/EU), 
•	zavádza sa inštitút „nekalých zmluvných podmienok a nekalej obchodnej praxe“, (čl. 6 smernice 2011/7EU).
 Návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, ústavnými zákonmi, medzinárodnými zmluvami, ktorými je Slovenská republika viazaná a zákonmi a súčasne je v súlade aj s právom Európskej únie. 
 
Navrhovaná právna úprava nebude mať dopad na štátny rozpočet, rozpočty obcí alebo rozpočty vyšších územných celkov a nezakladá nároky na pracovné sily a organizačné zabezpečenie. Materiál nemá finančný, ekonomický, environmentálny vplyv, ani vplyv na zamestnanosť a podnikateľské prostredie.  

[1] Pozri uznesenie vlády Slovenskej republiky č. 299 z 27. júna 2012.
[2] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2011:048:0001:0010:SK:PDF 
[3] Pozri čl. 13 (zrušovacie ustanovenie) smernice.