vznesené Pripomienky v rámci medzirezortného pripomienkového konania

Návrh Koncepcia ochrany spotrebiteľov na finančnom trhu 

Počet vznesených pripomienok, z toho zásadných	3  / 3 	

Subjekt	Pripomienka	Typ	
SLASPO 	2. Zriadenie jednotného kontaktného miesta pre spotrebiteľov na finančnom trhu. 

V tomto bode v zásade súhlasíme s koncepciou v potrebe koncentrovať žiadosti spotrebiteľov rozsahu stanovenom zákonom na jedno miesto, ako i s tým, že by to mal byť orgán dohľadu. Pre vyššiu ochranu spotrebiteľov tiež súhlasíme s tým, aby pod tento režim spadali i tzv. nebankové subjekty. 
Ako problematické však vidíme vydávanie stanovísk NBS (vydávané z pozície úradnej moci) o tom, že zmluvné podmienky navrhované pre všeobecné použitie sú nekalé, kde máme obavy z absencie možnosti dotknutého subjektu obhájiť svoje zmluvné podmienky označované za nekalé, tak ako to môže urobiť pri konaní na súde. Aj koncepcia cituje smernicu 93/13/ES v tom smere, že o takéto rozhodnutie možno požiadať súdy alebo príslušné správne orgány. Preferuje aby táto prax ostala v právomoci súdov. Ak sa napriek tomu zverí táto právomoc NBS, navrhujeme aby k zverejnenému stanovisku bolo vždy dané upozornenie, že stanovisko nie je všeobecne záväzné. V praxi sa totiž nekalými obchodnými praktikami znemožňuje spotrebiteľovi dosiahnuť nejaké právo, ktoré mu s odvolaním sa na nekalosť praktiky môže priznať len súd. Takisto treba obchodné praktiky vnímať kontextuálne a teda posudzovať okolnosti prípadu ( napr. „agresívnosť“ praktiky podľa bodu 4. časti „Agresívne obchodné praktiky“ Prílohy č. 1 k zákonu č. 250/2007 Z. z. o ochrane spotrebiteľa bude záležať od výkladu slova „rozumne“ v kontexte konkrétneho uplatnenia práva), preto nie je možné vydávať všeobecné (a už vonkoncom nie záväzné) stanoviská o tom, že žiadať o predloženie nejakého konkrétneho dokladu v prípade poistenia napr. majetku je agresívna obchodná praktika. V prípade prechodu tejto agendy na NBS bude potrebné vylúčiť pôsobenie Komisie podľa vyhlášky MS SR č. 406/2008 Z. z. v oblasti finančného trhu, aby nedochádzalo k prieniku kompetencií. 
 	Z 	
SLASPO 	3. Zabezpečenie výkonu inšpekčnej činnosti a rozšírenie pôsobnosti NBS v oblasti výkonu dohľadu.  

Navrhovaný prechod kompetencií zo SOI na NBS nepovažujeme za prirodzený a podľa nášho názoru je možné ho uskutočniť len za splnenia určitých najmä organizačných podmienokPredložená koncepcia cituje zákon o dohľade pokiaľ ide o cieľ dohľadu a podčiarkuje slová „ochrany klientov“. Domnievame sa, že aj pri koncepcii ochrany spotrebiteľa je nutné sústrediť sa na skutočnú úlohu dohľadu , ktorou je prispievať ku stabilite finančného trhu a jeho bezpečnému a zdravému fungovaniu. 
Stabilita a zdravé fungovanie finančného trhu sa má zabezpečovať v záujme : 
• udržiavania dôveryhodnosti finančného trhu 
• ochrany klientov a 
• rešpektovania pravidiel hospodárskej súťaže 
Na základe tohto znenia sa v v žiadnom prípade neočakáva od NBS, že by mala priamo vykonávať aktivity súvisiace s ochranou klienta alebo s ochranou hospodárskej súťaže. 
Ak bude NBS zmocnená osobitným zákonom na výkon na ochranu spotrebiteľa ( spotrebiteľ je pritom iba podmnožinou klienta) musí byť takáto kompetencia striktne oddelená od funkcie NBS ako dohľadu a rovnako od funkcie NBS ako centrálnej banky. Bude nutné zabezpečiť, aby si funkcie dohľadu a dozoru nekonkurovali čo do kompetencií napr. licencia na dohľad zákona o poisťovníctve by nemala znamenať možnosť dohliadať právne predpisy, ktorých dodržiavanie dozoruje inšpekcia. V opačnom prípade budú vznikať kompetenčné spory. Dozor ani dohľad by nemali smerovať k postihu poisťovne za rozhodnutie poisťovne o tom, či tu právo klienta na poistné plnenie je alebo nie je, pretože by išlo o skryté rozhodovanie sporov medzi klientom a poisťovňou. Navyše funkcia dohľadu a funkcia inšpekcie bude musieť byť riadne vyvážená, pretože príliš rigorózna a jednostranne zameraná inšpekcia môže viesť k finančnej nestabilite poisťovne (čo môže nastať napr. v prípade vyvíjanie tlaku na poisťovne, aby v záujme ochrany spotrebiteľa poskytovali poistné plnenie aj v prípade, ak poisťovne nepovažujú tento nárok za preukázaný). 

Aj na tomto mieste pripomíname náš názor, že dohľad nad finančným trhom nie je v NBS organizačne správne umiestnený, že nemá zabezpečenú nezávislosť a objektivitu, pretože je fakticky podriadený funkcii centrálnej banky (CB). Podľa nášho názoru by bolo úplne čistým riešením, kebyže sú CB a dohľad organizačne usporiadané na báze „dvojdomu“. 
Ak sa však má podľa tejto koncepcie pridať NBS ďalšia, úplne nezávislá kompetencia, tak jediným čistým riešením je reorganizovať NBS na báze “ trojdomu “ - t.j. CB + dohľad + inšpekcia. Takýto trojdom by využíval spoločné technické a organizačné zázemie, ale rozhodovanie každého domu by malo byť autonómne. Takto sa dá vyhnúť vplyvu ECB na dohľadové a potencionálne aj inšpekčné aktivity NBS. 

Zároveň je potrebné v prípadnej úprave zabezpečiť mechanizmus zrušenia sankcií uložených dozorom v prípade, ak tvrdené porušenie spotrebiteľského práva zamietne všeobecný súd, prípadne orgán ADR. Rovnako nevyhnutné je, aby vo vzťahu k uloženým sankciám bola možnosť domáhať sa ochrany v rámci správneho súdnictva. 

S takto navrhovanou úpravou kompetencií NBS nesúhlasíme tiež z dôvodu následnej dodatočnej finančnej záťaže dohliadaných subjektov v rámci príspevkov na financovanie tejto schémy. 

V rámci navrhovaných opatrení by vzhľadom na návrh postúpiť NBS preverovanie dodržiavania ustanovení o neprijateľných podmienkach v spotrebiteľských zmluvách bolo potrebné zrušiť v tomto rozsahu kompetencie Komisie podľa vyhlášky MSSR 406/2008 Z. z. 
 	Z 	
SLASPO 	4. Riešenie sporov vyplývajúcich zo vzťahov medzi finančnými inštitúciami a ich klientmi 
Kategoricky nesúhlasíme s možnosťou aby NBS prípadne iná inštitúcia s výnimkou súdu bola oprávnená s konečnou platnosťou záväzne rozhodovať o sporoch medzi poisťovňami a klientmi. Pokiaľ ide o alternatívne riešenie sporov, v súlade s platnou právnou úpravou na úrovni EÚ, považujeme za vhodné vytvoriť nezávislé mechanizmy ADR, fungujúce na báze jednotlivých sektorov finančného trhu. 

MFSR s poukazom na preťaženosť súdov a ich nedostatočnú znalosť problematiky navrhuje vytvorenie Centra pre riešenie finančných sporov za predpokladu, ak MF SR vyhodnotí ADR schému navrhnutú MSSR ako nedostatočnú na riešenie spotrebiteľských sporov na finančnom trhu. 

K uvedenému je ťažké sa vyjadriť vzhľadom na to, že nepoznáme pripravovaný návrh MSSR na vytvorenie ADR orgánu (nie sú známe dôvody, prečo MF SR pri príprave tejto koncepcie (aj vzhľadom na predpokladaný termín jej účinnosti) nepočkalo na MS SR pripravovanú ADR úpravu). 

Každopádne rozpracovanosť idey Centra pre riešenie finančných sporov (ďalej len „Centrum“) implikuje záujem MFSR zriadiť takýto orgán v budúcnosti. K tomu treba uviesť niekoľko postrehov. 

Takýto orgán bude podliehať smernici ADR, ktorá výslovne požaduje, aby ňou nebolo porušené právo na súdnu ochranu podľa čl. 47 Charty základných práv Európskej únie. ADR orgány sú totiž vymedzené ako orgány mimosúdneho a nie súdneho riešenia sporov; nemali by mať faktický status „špeciálneho súdnictva“. Preto bude potrebné veľmi citlivo posudzovať otázku záväznosti výsledku konania v Centre a následný prístup dohliadaných subjektov k všeobecným súdom, pretože smernica výslovne požaduje, aby táto možnosť bola zachovaná. To znamená, že bez súhlasu oboch strán nebude možné aby takýto orgán rozhodol s konečnou platnosťou. V opačnom prípade by došlo jednak k zásahu do práva na súdnu ochranu a jednak k ingerencii do súdnej moci, keďže Centrum by sa stalo de facto súdom. Z pohľadu práva na súdnu ochranu neobstojí pri navrhovanej povinnosti dohliadaných subjektov riešiť spor v Centre (ak klient prijme „neodvolateľný“ návrh na uzavretie rozhodcovskej zmluvy) ani podmieňovanie prístupu k všeobecnému súdu výlučne procesnými pochybeniami SRS Centra ako je to momentálne v zákone o rozhodcovskom konaní; v takom prípade by totiž dohliadaný subjekt nemohol žiadať o meritórne preskúmanie rozhodnutia Centra,bud ee ak by k procesnému pochybeniu nedošlo. 

V takom prípade sa však Centrum stane len nadbytočným medzičlánkom medzi ADR orgánom MSSR (pričom ak tento bude rozhodovať vec, v zmysle čl. 5 ods. 4 písm. c) ADR smernice je možné vylúčiť rozhodovanie Centra) a riešením veci na všeobecnom súde čo v konečnom dôsledku môže viesť k ešte väčšej nespokojnosti spotrebiteľov a prieťahom v konečnom riešení sporu. 

Financovanie činnosti Centra z príspevkov dohliadaných subjektov kategoricky odmietame, najmä ak bude existovať ADR orgán zriadený na základe úpravy MSSR. Ide o zbytočnú finančnú záťaž, ktorá sa v konečnom dôsledku po zvýšení nákladov poisťovní prejaví v cenách produktov a tým i v sťažení dostupnosti produktov spotrebiteľom, čo určite nie je cieľom Koncepcie. 
 	Z 	

Vysvetlivky  k použitým skratkám v tabuľke:	
O – obyčajná	
Z – zásadná