vznesené Pripomienky v rámci medzirezortného pripomienkového konania

Návrh zákona ,ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 595/2003 Z. z. o dani z príjmov v znení neskorších predpisov 

Počet vznesených pripomienok, z toho zásadných	3  / 2 	

Subjekt	Pripomienka	Typ	
SLASPO 	K § 19 ods. 2 písm. h, i, r a § 20 ods.2 písm. b) platného zákona 
Navrhujeme umožniť daňovo uznaný odpis každej jednej pohľadávky, ktorá vstúpila do základu dane daňovníka. Znamená to rekonštrukciu/preformulovanie ustanovení §19 ods. 2 písm. h), i) a r) platného zákona a v § 20 ods. 2 písm. b) platného zákona vypustiť slovo "nepremlčaným". 

Odôvodnenie: 
Súčasné ustanovenia o odpise pohľadávok, ktoré vstúpili do základu dane na základe "veku" pohľadávky je všeobecne akceptovateľné pre podnikateľov za podmienky, že ZDP nebude požadovať pre ich uplatnenie preukazovanie nepremlčanosti pohľadávok. 
Problematika daňovej uznateľnosti odpisu pohľadávok je pomerne rozsiahla a niektoré podmienky pre daňovú uznateľnosť odpisu pohľadávok vytvárajú tlak na administratívnu a finančnú náročnosť v postupoch poisťovne, ak sa snaží pohľadávku, ktorú v minulosti zdanila prostredníctvom účtovného predpisu poistného/regresu aj daňovo uznať a tak dosiahnuť neutrálny výsledok pohľadávky nielen vo svojom účtovníctve, ale aj z pohľadu dane z príjmov. 
Poisťovne majú v zásade dva druhy dlžníkov v závislosti od druhu poistenia, ktoré poskytujú. Sú to podnikatelia/ právnické osoby iné ako podnikatelia a občania. Univerzálna poisťovňa má všetky tieto typy dlžníkov a platí, čím väčší poistný kmeň, tým väčšie množstvo dlžníkov a to najmä v tých poisťovniach, ktoré poskytujú širokú škálu produktov v neživotnom poistení. Platí, že neplatením poistného poistenie zanikne, čo je upravené podmienkami Občianskeho zákonníka a Zákona o povinnom zmluvnom poistení. Ale ak klient/poistník nekoná vo vzťahu k poisťovni, neoznámi zmenu sídla , bydliska , kontaktného údaju alebo z akýchkoľvek dôvodov nepreberá poštu, nie je možné dosiahnuť kvalifikovaný zánik poistenia. Predpisy poistného za túto dobu ale pribúdajú, vstupujú do účtovníctva poisťovne a jej základu dane z príjmov a nie zanedbateľnou je skutočnosť, že poisťovňa i napriek neplateniu poistného má povinnosť kryť poistené riziko počas celej tejto doby. Vymáhanie takýchto pohľadávok je neúmerne administratívne náročné a samozrejme aj z pohľadu nákladov zaťažujúce poisťovňu (tlač upomienok, výziev, ich obálkovanie, poštovné, súdne poplatky a trovy, poplatky exekútorovi a pod.). 
Nezanedbateľná je aj skutočnosť, že pohľadávky evidované podľa Občianskeho zákonníka sa premlčia po 3 rokoch, takže samotný zákon o dani z príjmu zväzuje ruky poisťovniam, pretože stanovením podmienky 100%-ného daňovo uznateľného odpisu pohľadávok viaže na nepremlčanie pohľadávky staršej ako 3 roky. Poisťovne majú iba jednu možnosť, ak chcú dosiahnuť nepremlčanie pohľadávky, musia každú jednotlivú pohľadávku žalovať. Vykonávaním mimosúdnych úkonov (upomienky, výzvy, mimosúdne vymáhanie a pod.) poisťovňa totiž nedokáže prerušiť plynutie premlčacej lehoty. Jedine úspešným žalovaním pohľadávky na súde sa dosiahne prerušenie plynutia premlčacej doby. Z pohľadu podnikateľa táto podmienka sa javí ako absurdná, ak si uvedomíme, aká je priemerná dĺžka konaní na súdoch a koľko stojí uplatnenie pohľadávky na súde. 
Iné podnikateľské subjekty – banky, telekomunikační operátori, dodávatelia vody, plynu, elektrickej energie a pod. – majú v rukách sankčný nástroj: okamžité zrušenie poskytovanej služby alebo dodávky, ktorým dokážu účinne "zasiahnuť" dlžníka. Operátori vypnú spojenie, plynári odmontujú plynomer, elektrikári prerušia dodávku el. energie.... Poisťovne oznámia výzvu s možným následkom zániku poistnej zmluvy, ale to by si ju klient/poistník musel prevziať a konať. "Vypnúť" poistenie sa nedá. Napr. banky majú pre elimináciu rizika "úverový register" a dokážu prvotne preveriť platobnú schopnosť klienta pri poskytovaní úveru/pôžičky a súčasne majú aj možnosť uplatňovať zabezpečovacie inštitúty. Pre poistenie sa ale takéto nástroje nedajú uplatniť. 
Každý podnikateľ skutočne podnikajúci za účelom dosahovania zisku sa len tak dobrovoľne nevzdá svojho práva na zaplatenie ním poskytnutej služby. Ak sa tak stane, urobí to iba po zrelom uvážení, či jeho čas a náklady spojené s vymožením pohľadávky sú úmerné očakávanému výsledku. Ak nie, až potom pohľadávku odpíše. 
Nie je adekvátne požadovať od podnikateľa zisťovanie premlčania/nepremlčania pohľadávky na základe skutočností, ktoré nespôsobil/nezaviní/nemohol ovplyvniť. Napr. ak súd vymaže podnikateľa z Obchodného registra "ex offo" na základe ustanovenia § 68 ods. 9 Obchodného zákonníka, alebo ak dlžník zomrie a veriteľ sa oneskorene dozvedá o jeho smrti (problém zo zisťovaním v centrálnej evidencii obyvateľstva) , potom ak chce pohľadávku daňovo odpísať, mal by otvoriť uzatvorené dedičské konanie a začať uplatňovať svoju pohľadávku prostredníctvom takéhoto konania, ak to vôbec je ešte možné alebo konať voči súdu po výmaze ex offo alebo dohľadávať nový pobyt/sídlo/bydlisko dlžníka. 
 	Z 	
SLASPO 	K § 19 ods. 2 písm. h) platného zákona 
Navrhujeme vložiť nový 34. bod, ktorý znie: 
„34. V § 19 ods. 2 písm. h) sa dopĺňa 6. bod, ktorý znie: 
„6. súd zrušil dlžníka ex offo,”.“ 

Odôvodnenie: 
Hoci vymazanie spoločnosti ex offo má presne rovnaký charakter ako zrušenie konkurzu z dôvodu, že majetok nepostačuje na úhradu výdavkov, veriteľ nemôže uplatniť daňový odpis pohľadávky z titulu výmazu spoločnosti súdom ex offo. V praxi sa veriteľ dostáva do pozície, že eviduje pohľadávku voči neexistujúcemu subjektu, konanie dlžníka nedokázal ovplyvniť (dlžník nepreberá poštu, v mieste sídla sa nezdržuje a pod.) Dlžník nekoná ani vo vzťahu k súdu. Súd dlžníka po formálnom skúmaní vymaže z obchodného registra. V praxi nastávajú prípady, že po začatí exekúcie voči takýmto dlžníkom a exekútor zistí, že počas exekučného konania došlo k výmazu povinného ex offo. Máme za to, že v prípade ex offo výmazu by mal byť zákon spravodlivý k veriteľovi a umožniť daňovo uznaný odpis pohľadávky voči dlžníkovi, ktorý bol ex offo vymazaný z obchodného registra s tým, že táto možnosť bude explicitne uvedená v zákone. 

Nasledujúce body sa prečíslujú. 
 	Z 	
SLASPO 	K 58. bodu § 43 ods. 1 
Novela v ustanovení § 43 ods.1 sa upravuje znenie zákona tak, že príjmy plynúce daňovníkovi nezmluvného štátu sa použije zrážková daň vo výške 35%. Splnenie tejto daňovej povinnosti považujeme za nereálne, nakoľko správne posúdenie rezidencie subjektu v praxi často nie je možné. 
Vzhľadom na predchádzanie situácie, keď by sa poisťovňa dostala do sporu s klientom alebo daňovým úradom kvôli nesprávnemu alebo domnele nesprávnemu určeniu domicilu a následnému zrazeniu dane vo výške 35% navrhujeme, aby sa situácia riešila tak, že poisťovňa zrazí 19%, oznámi výkon zrážky a zodpovedný za určenie domicilu bude daňový úrad; prípadný zvyšok bude daňový úrad evidovať ako nedoplatok na dani z príjmu. 

Odôvodnenie: 
Poistený pri uzatvorení poistnej zmluvy uvádza svoje trvalé bydlisko, pričom má povinnosť pri zmene informovať poisťovňu. Môže ale dochádzať ku situáciám, že klient túto zmenu nenahlási a v prípade, že korešpondečná adresa je uvedená tak, že klient i napriek zmene trvalého pobytu svoju poštu (napr. vďaka rodinným príslušníkom) obdrží, poisťovňa nemá možnosť dozvedieť sa o zmene trvalého pobytu klienta. 

Ďalej je dôležité si uvedomiť, že ku výplate poistných plnení pre prípad dožitia určitého veku častokrát dochádza s odstupom niekoľkých desiatok rokov a zmena trvalého pobytu je viac ako pravdepodobná. 

Taktiež netreba opomenúť, že trvalý pobyt nie je jediným kritériom pre určenie daňovej rezidencie, čo nás privádza k otázke, či je poisťovňa inštitúciou, ktorej úlohou je preverovať a určovať daňový domicil jej klientov. Máme za to, že samotný správca dane má častokrát sám problém správne určiť daňový domicil a v tomto prípade sa snaží zodpovednosť presunúť na poisťovacie spoločnosti a súčasne ich za to i finančne postihovať tým, že sumu nezrazenej dane z rozdielu medzi 19% a 35% zaplatí poisťovacia spoločnosť. 
 	O 	

Vysvetlivky  k použitým skratkám v tabuľke:	
O – obyčajná	
Z – zásadná